Смоковниця звичайна
Подивитись оголошення купівлі/продажу ↓
инжир
Ficus carica —
одно або дводомна листопадна субтропічна, з молочним соком рослина родини шовковицевих. В дикому стані смоківниця являє собою кущ або невисоке деревце, в культурі — велике дерево (до 15 м заввишки) з товстими, слабо розгалуженими гілками. Листки великі, чергові, довго черешкові, серцеподібні, 3-5-лопатеві за формою (залежно від сорту листки можуть бути й іншої форми). Квітки маленькі, непоказні, розміщені всередині м'ясистого порожнистого суцвіття-сиконія з вузьким отвором зверху. Розрізняють 3 типи квіток: чоловічі (тичинкові), жіночі коротко стовпчикові, так звані галові, і жіночі довго стовпчикові, що дають плоди. Довго стовпчикові квітки формуються в суцвіттях, які в процесі розвитку перетворюються на великі соковиті супліддя-фіги. Чоловічі й галові квітки формуються в суцвіттях, що мають менші розміри й завжди залишаються твердими (в них утворюється пилок і розвиваються оси бластофаги, дорослі жіночі особини яких запилюють довго стовпчикові квітки). У дикої смоківниці обидва типи суцвіть містяться на одному й тому самому дереві, у більшості культурних — на різних деревах. Існує багато сортів, у яких супліддя розвивається без запилення — партеногенетично. Плоди — горішки, що містяться всередині м'ясистого супліддя — фіги. Цвіте у квітні — травні. Плоди достигають у липні — серпні.
Поширення
В дикому стані смоківниця росте в Середземномор'ї, Малій та Південній Азії, зустрічається на Кавказі і в Середній Азії. В Криму смоківницю культивують як плодову рослину.Заготівля і зберігання
З лікувальною метою використовують супліддя (Fructus Fici caricae), які збирають у період повної стиглості і вживають свіжими або сушать, і листя смоківниці (Folia Fici caricae). Листя збирають без черешків у червні — липні й сушать у затінку, розстилаючи тонким шаром. Сухого листя виходить 20%.Хімічний склад
Сушені супліддя смоківниці містять 50-70% цукрів, 5% пектину, 4-6% білків, жири (1,3%), органічні кислоти (до 1%), антоціанові глікозити, слиз, вітаміни В1, В2, В6, С, РР, пантотенову й фолієву кислоти, каротин, протеолітичний фермент фіцин та мінеральні речовини (калій, кальцій, магній, фосфор, залізо). У листках рослини є фурокумарини псорален і бергаптен, дубильні й смолисті речовини, органічні кислоти, рутин (0,1%), аскорбінова кислота (до 300 мг %) та ефірна олія.Фармакологічні властивості і використання
Супліддя смоківниці виявляють легку послаблюючу дію й використовуються при хронічних запорах.Як дезинфікуючий та пом'якшувальний засіб супліддя застосовують при бронхіті, сильному кашлі й пневмонії; зовнішньо, у вигляді полоскань, при ангіні й фарингіті.
Як дієтичний продукт смоківницю рекомендують при тромбоемболічних захворюваннях і захворюваннях серцево-судинної системи, анемії, для поліпшення травлення, ослабленим хворобою людям та в геріатричній практиці.
Вживання смоківниці протипоказане хворим на цукровий діабет, при гострих запальних захворюваннях шлунково-кишкового тракту, сечокислому діатезі.
Молочний сік рослини використовують у народній медицині від бородавок; в умовах експерименту він затримує ріст саркоми, згубно діє на гельмінтів.
З листя смоківниці виготовляють препарат псоберан (Psoberanum), який призначають при вітиліго та гніздовій плішивості.
У народній медицині настій листя дають усередину при кашлі, бронхіальній астмі, ентеритах і ентероколітах, хворобах нирок.
Лікарські форми і застосування
ВНУТРІШНЬО — настій листя (2 столові ложки сировини на 400 мл окропу, настоюють 1 годину, проціджують) п'ють по півсклянки 4 рази на день до їди;
- відвар сухих суплідь на воді (50 г сировини на 1 л окропу, варити 30 хв.) п'ють по півсклянки тричі на день до їди як послаблюючий засіб;
- відвар сухих суплідь на молоці (20 г сировини на 2.50 мл молока, варити 10 хв.) п'ють гарячим при бронхіті.
ЗОВНІШНЬО — відвар сухих суплідь на молоці (готують, як у попередньому прописі) для примочок до наривів і полоскання горла при ангіні й фарингіті.